ПАРАМАУНТ ПИКЧЪРС представя
ВЕТРОВЕТЕ НА ВОЙНАТА
В главните роли: РОБЪРТ МИЧЪМ
АЛИ МАКГРО
ЖАН-МИШЕЛ ВИНСЕНТ
ДЖОН ХАУСМАН
ПОЛИ БЕРГЕН
ЛИЗА ИЛБАХЕР
ДЕЙВИД ДЮКС
ХАИМ ТОПОЛ
БЕН МЪРФИ
ПИТЪР ГРЕЙВС
ДЖЕРЕМИ КЕМП
РАЛФ БЕЛАМИ
ВИКТОРИЯ ТЕНАНТ
По книгата на ХЕРМАН УОК
Част седма ВЪВ ВОДОВЪРТЕЖА
Москва 8-и октомври 1941 г.
Лесли, нещо ново от пътуването до фронта?
Молбата ви е стигнала до Сталин. Все още чакаме.
Би ли се справил с онези карти? - Доникъде съм, сър.
Ако иде реч за оперативни кодове и сигнали, забравете.
Браво! Извикаха ме от пенсия за това.
Заявиха ми открито, че нямат подобни неща.
Комуникират чрез морз и светлинни сигнали.
Момчетата от Младежката асоциация. - Какво?
Това са пълни глупости, Пъг.
Даде ли им нашите неща? - Показах има главния код
и няколко стари шифъра. Адмирал Горшев, дебелият,
опита да ги пъхне в куфарчето си, но аз спечелих борбата.
Наистина ли? Могат да те обесят за това, Пъг.
Трябваше да им предадеш секретните кодове на Флота
и да отпразнувате вечната дружба с водка.
С руснаците правим равностойна размяна.
Те убиват германци за нас. - За да не бъдат убивани от тях.
Това е причината, поради която ги убиват.
Кремъл
Режисьор ДАН КЪРТИС
Адмирал Стенли.
Не ядете, не пиете.
Не ви ли допада руското гостоприемство?
Спазвам диета, адмирал Горшев.
Аз съм много болен. Не ми остава много.
Затова си угаждам.
Изглеждате по-добре от мен. Нищо ви няма.
Да ви питам нещо.
Защо мощният Американски флот
не конвоират корабите по закона "Заем - наем" до Англия?
Да не се страхувате от немските подводници?
Адмирал Стенли,
на този свят трябва да се биеш, за да живееш!
Нека ви кажа нещо, Горшев.
Докато вашите хора разменят информация и оперативни сигнали,
по-скоро адът ще замръзне, отколкото ние да конвоираме.
Въздушно нападение.
Германците биха повели по точки, ако ни уцелят.
Чуйте ме, моля ви!
Седя заедно с представителя на Американския флот.
Докато цялото човечество
е в смъртна опасност,
техните кораби събират рапани по котвите.
Разбира се, на тези смели мъже не им се нрави това.
Пия за деня,
когато смелият флот на САЩ ще се включи в битката
против хитлеристките плъхове,
най-големият враг на човечеството.
Ако отговоря на това, Слоут, ще стане международен инцидент.
Искате ли да опитам, сър? Със скапания си руски?
Давай. - Само полека.
Другите руснаци не харесаха изказването му. Доста е пийнал.
Първо, пия за маршал Сталин,
който не въвлече страната ви в голямата война,
преди да бъдете нападнати.
Неговата мъдра политика за мир ви даде време да се подготвите.
Нашият Президент следва същата политика.
Подобно на вас, ние ще се сражаваме, ако бъдем нападнати.
… евфемизъм за сделката между Хитлер и Сталин.
Рапаните по нашите кораби
трябва бързо да се научат да плуват.
Ще имаме нужда от някои карти
и вашите оперативни сигнали.
Бихме искали да ги получим преди да заминем,
затова искам също така да вдигна тост
за бързите действия между приятели.
Сега пристигам от Канцеларията на Хитлер
направо в Кремъл.
Такова нещо Хитлер никога не ще направи,
и аз преди всичко пия за това.
Какво гласи протоколът сега? - Не знам, но не пий преди него.
Благодаря ви за хубавия тост.
За мен беше удоволствие, г-н председател.
А сега, бързо действие, в руски стил.
Относно кодовете, сигналите и така нататък,
лично се е разпоредил Сталин. - Благодаря ви, г-н председател.
Имате ли други въпроси към мен?
Имаме, сър.
Знаете за молбата на г-н Хопкинс…
… да бъде военен наблюдател на фронтовата линия.
Добре…
Щом г-н Хопкинс го иска, трябва да има основателна причина.
Надявам се докладът ви да потвърди на Америка,
че е необходимо незабавното отваряне на втори фронт в Европа.
12-и октомври 1941 г.
Характерът му е отвратителен.
Говорим за вълка…
Боже, този вятър направо хапе!
Представяш ли си как мръзнат фашагите сега, а, Виктор?
Тръгвам, за Бога!
И къде? - На фронта. С теб, разбира се.
Това твое разрешително трябва да е тайната парола.
Сега Пам е единствената пречка.
Няма да идваш, Памела. - Не си познал, идвам.
Да не чувам дума. Тръгнеш ли, и аз също.
Без нея съм напълно безпомощен, Виктор.
Няма голяма разлика. Руснаците няма да го позволят.
Всъщност, Виктор, не бих бил толкова сигурен в това.
Казах, че вие двамата сте били стари дружки.
Като знам колко си безскрупулен.
Тадсбъри. Да, полковник.
Да, разбира се. И благодаря.
Събирай си зимните дрехи, Памела. Утре сутрин заминаваме за фронта.
Гледам, че Москва се подготвя. - Москва е готова, г-н Тадсбъри.
Може винаги да стане още по-готова. - Да, да.
Защо не продължихме направо?
Ще се отклоним за малко да ви покажа нещо интересно.
Тези немски танкове разузнаваха и бяха хванати.
Другарите им тръгнаха и не спряха да ги погребат.
Избягаха по най-бързия начин.
Началникът на щаба на този сектор, генерал Явленко сметна,
че това може да заинтересува Президент Рузвелт.
Довечера ще вечеряме с генерала в щаб квартирата на полка.
Да, капитане, в моя сектор ни превъзхождат.
Имаме по-малко танкове и оръдия от нацистите.
Но все още можем да изненадаме фрицовете.
Ще превземат ли Москва, генерале?
Извинете. Не и през моя сектор.
Ако го направят…
Ще ги изринем от Москва.
После и от цяла Русия.
Вярвате ли го, генерале? Или са само думи пред войската?
Руските войници нямат нужда от това. Сражават се за родината си.
Казаха ми, че сте…
Военен наблюдател, капитане.
Онези мъртви фрицове, които видяхте днес.
Забелязахте ли униформите им?
Какво за тях? - Как какво?
Летни униформи!
Къде са им шубите и ботушите?
Планирали са кратка лятна война, нали?
А сега…
Вече е октомври и вали сняг.
Ще ги бием, капитане.
Стига за тази война.
Тази вечер вдигам тост за красотата!
Не приличате на изнежена англичанка. Вие сте като руските момичета!
Боже, колко е далече от Типърери, нали?
Не по-далече от Вашингтон, окръг Колумбия.
Днес, когато гледахме унищожените немски танкове,
внезапно получих това видение за края на войната.
Доста необичайна идея.
Германците победени, Хитлер мъртъв.
Лондон отново грее в светлина. - Илюзорна мечта.
Германците побеждават. Близо са до Москва.
Разби мечтата ми.
Знаеш ли какво почувствах като каза, че германците побеждават?
Почувствах… облекчение.
Представяш ли си?! Що за реакция е това?
Не се чуди. Войната е нещо различно, когато се води.
Знаеш, скъпите фойерверки, пътуването до странни места.
Интересната компания. - И това.
Къде ще ходиш утре? - На фронта.
Ти и Толки оставате в едно село няколко километра по-назад.
Колко време ще си там? - Само няколко часа.
Като полета до Берлин, нали?
Не е така. Ще бъда на земята, само в дружеска територия.
Има голяма разлика.
Искам да те целуна за довиждане. Утре сутрин няма да мога.
Обичам те.
Не казвай нищо. Исках да го чуеш от мен.
За пръв път ти го казвам, но от много време е така.
Най-добре да се прибираме вътре.
Германците ни обстрелват, опитват се да привлекат огъня ни.
Но ние чакаме.
Ще видите колко малко знаят фрицовете, капитане.
Можете да ги отстреляте като врабчета.
И да издадем позицията си.
Благодаря, не, г-н американец.
Когато приключат със строежа на моста,
ще форсират реката, тогава ще им приседне.
Ще можете ли да задържите позицията, ако прекосят реката?
Ако се стигне до там, всеки ще покаже какво може.
Руският войник знае как да умира. - Войникът трябва да живее, другарю,
да живее и да се сражава!
Само да завършат моста и да започнат преминаването,
ще изпепелим тези хитлеристки плъхове.
Нали така, Поликов?
Тъй вярно, другарю полковник.
Точно така.
Надявам се, видяхте каквото трябва. - Видях много неща.
Не е лесно да се разбере как е на фронта само с гледане.
Разбирам, че имате нужда от втори фронт.
Значи сте разбрали най-важното.
Здрасти. Върна ли се вече?
Къде е Памела? - В църквата.
На кулата има артилерийски наблюдател.
Каза, че гледката е страхотна, но не мога да се изкача там.
Полковник, разбрах, че наблизо има свален Юнкерс-88.
Бихте ли ми го показали? - Разбира се.
Ще дойдеш ли и ти? - Не, виждал съм много такива.
Ще ида при Памела. - Добре. Хайде, полковник.
Виктор!
Как беше на фронта? - Тихо.
Какво има? - Момент.
Погледни.
Танкове. - Немски.
От тази посока дойдохме. - Гондин каза, че имало проблем.
Пробили са през реката, после през гората зад нас.
Спокойно, не са много.
Нашите батареи се движат към тях.
Като ги настигнат, ще ги направят на пух и прах.
Добре.
Самолети!
Хайде, другари, дайте им да разберат!
Покажете им как се бият руснаците!
Какво става? - Руски танкове.
Мисля, че изненадаха германците.
Руснаците побеждават, Пам.
Боже мой!
Говори американският наблюдател.
Разбирате ли ме? - Да, къде е Константин?
Самолетът го уби!
Привет! Страхотна танкова битка се води в покрайнините.
Казват, че са над сто танка.
Пам, нали си добре? - Просто чудесно, Толки, благодаря.
Радвам се, че сте добре. Тръгваме директно за Москва.
Невъзможно. Искам да изчакам края на битката,
за да интервюирам танкистите. - Има голям пробив от север.
Москва е в опасност.
Всички чужди мисии ще се евакуират в Кавказ. Трябва да изчезваме.
Кой е?
Божичко, капитан Хенри. Мислех, че с вас е свършено.
Всички сме добре.
Има ли някъде пишеща машина? Трябва да напиша доклад.
Да не сте полудял? Хванете нощния влак за Куйбишев.
Памела и Толки също. - Бяхме във Външно.
Ще поемат отговорността за неутралните.
Трябва да идем сутринта. - Щом е така.
Мисля, че има пишеща машина в офиса на полк. Йейтън.
Не знам дали има маса и стол, някакви работници изнесоха мебелите.
Защо си още тук? - В минимален състав сме,
докато мисията ни се устрои в Куйбишев.
Тоест, съм сам. - Защо пое тази задача?
Във Варшава не ти беше лесно.
Наясно съм какво трябва да се прави, затова останах доброволно.
Пристигна куриерска пратка от Стокхолм в деня, когато замина.
В нея имаше нещо от Рим.
Искаш ли да видиш Натали и внука си?
Много е красив, нали?
Искаш ли да я задържиш?
Не, пратена е за теб. - Най-много да я загубя.
Освен това, имам по-хубави снимки на Натали.
Сигурен ли си?
Добре, благодаря.
Пише ли нещо за прибиране вкъщи? - Ще летят със самолет от Лисабон.
Следващия месец тръгват. - Олекна ми.
Имаше и още нещо. Май е свързано с Флота.
Добро ли е? - Нови заповеди.
Ставам командир на "Калифорния".
Какво е това? - Боен кораб, Лесли.
Да му се не види! Сигурно го намираш потискащо
след това, което правиш.
Малцина флотски офицери са говорили директно със Сталин.
Не съм разочарован от тези заповеди, Лесли.
Тогава да те поздравя за това?
Пропуснах да те питам… Имаше ли проблеми на фронта?
Чухме, че се стреля, видяхме малко германци.
Най-добре да ида да напиша доклада.
Скъпи г-н Президент,
командването на "Калифорния" е върхът на амбициите ми.
Ще опитам да оправдая доверието, което ми се гласува.
По молба на г-н Хопкинс обиколих фронта покрай Москва.
Пиша му дълъг и обстоен доклад,
но нещо ми подсказва, че руснаците ще издържат
и ще ги изтласкат навреме.
Но цената за това ще бъде ужасна. Имат нужда, и заслужават
цялата помощ, която можем да им осигурим.
Те убиват много германци. Видях много от мъртвите…
Капитане?
Имаме посетител. Ваш далечен роднина.
Преди също е идвал да ме види.
Каква приятна изненада! Бащата на Байрон тук, в Москва!
Тук съм по правителствени дела. На войник ли се правиш?
Когато избягах от Минск, казах на руснаците, че съм войник.
Малко се объркаха и ме пратиха в инженерен батальон.
Въпросът е какво правите в Москва, г-н Ястров?
Чух, че всички чужденци заминават,
та дойдох да питам какво стана с документите, които ти дадох?
Съжалявам, но хората ни се усъмниха в автентичността им.
Няма такова нещо, г-н Слоут. Нали ви показах снимки?
Да. - Утре мога да доведа 10 човека,
които ще ви разкажат такива истории
за деца, за майки, за старци…
Германците ги качват на големи камиони,
карат ги в гората
после… голяма дупка в земята,
и ги убиват с автомати.
Не само в Минск! Навсякъде! - Само аз съм останал тук.
Няма друг. Отговарям за американските дела в Москва.
Президент Рузвелт трябва да узнае за убийствата на невинни хора.
Президент Рузвелт е…
Той е единственият човек на света, който може да спре това!
Умолявам ви!
Моля ви, капитан Хенри,
кой може да каже на Президент Рузвелт за това?
Кой?
Не?
Какво става с племенницата ми Натали?
Тази снимка е правена преди няколко седмици.
Скоро ще поемат към дома.
Това е малкият Байрон.
Бог да го пази.
Оставих семейството си в гората.
Минах през немския фронт, за да може Америка да знае какво става.
Документът ми е истински!
Трябва да вървя.
Ще се моля Богу някой да има сърце, и да каже на Президент Рузвелт.
Нашите хора от разузнаването прегледаха нещата му.
Решиха, че е подставено лице на НКВД.
Опитах да кажа нещо, но…
Бяха убедени, че е подправил докладите за зверствата,
за да настрои общественото мнение в Америка за война.
Видя ли доказателството му?
Какво мислиш?
Бях склонен да му вярвам. - И какво направи по въпроса?
Нетипично за мен се възползвах от голям шанс.
Показах го на човека от "Ню Йорк Таймс" тук.
В крайна сметка се появи малка статия на последна страница.
Имат прекалено много дописки за войната.
Това ми докара строго мъмрене.
Какво очаква да сторя? Да прескоча посланика?
Шефът на държавната администрация?
Да пиша директно до Президента? Това е лудост!
Би означавало край на кариерата ти.
Точно така.
Ти какво би направил?
Не съм сигурен.
Позволявам си да добавя, г-н Президент,
че в посолството ни се е получило доказателство
за невероятни масови убийства на евреи
от немските паравоенни формирования, близо до Минск.
Съзнавам, че може да приемете това съобщение
като висша проява на наглост,
но си позволявам да ви помоля да видите този материал за Минск лично.
Да?
Слава Богу, че си тук, друже. Съжалявам, че нахълтвам така.
Добре си, нали? - Да, просто великолепно.
Не съм мигнал цяла нощ, писах доклад.
Какво има, Тадсбъри?
Не ми е лесно, Пъг.
Но ще карам направо.
Любовници ли сте с Памела?
Какво?! - Такова, да спите заедно.
Разбира се, че не! - И аз мислех така.
Става все по-озадачаващо.
Когато снощи се прибрахме, имаше писмо от нейния Галард.
Явно е избягал и е добре, чака я в Англия.
Добри новини, Тадсбъри. Какъв е проблемът?
Проблемът, друже, е в това, че тя ми заяви,
че няма да се връща в Лондон докато ти не идеш там.
Това са глупости. Няма причина да го прави.
Най-лошото е, че някакви от Кралските ВВС се изсипаха
и ние взехме последните две места,
Къде е тя? - На разходка по Червения площад.
Дори не си събра багажа.
Не искам да се правя на строг баща пред теб,
но няма ли капка здрав разум? Не искаш да се влачи след теб,
ти си щастливо женен. - Разбира се, че не.
Сигурен съм в това.
Върни се в апартамента. Ще се помъча да я намеря.
Добре. Но побързай, самолетът излита по обяд.
По дяволите! Татенцето ти е казал. - Точно така.
Трябва да ти кажа нещо. Да идем натам.
Какви са плановете ти? За Лондон или Куйбишев заминаваш?
Настъпиха промени. Ще командвам боен кораб.
"Калифорния". - Боен кораб?
Не е лошо, а? - Боже мой, страхотно е!
Жена ти ще бъде щастлива.
Къде е базирана "Калифорния"? - Пърл Харбър.
Уаху, на Хавайските острови. - Хаваите.
Ще намеря начин да ида на Хавай.
Трябва да има военна свръзка, или нещо подобно.
Няма как да няма. - Памела, ти си сгодена.
Няма да се омъжа за Тед.
Беше ми гадно, но го реших. Няма да го направя.
Жена ми вероятно ще дойде там. - И аз мисля така.
Какво точно си си наумила?
Мислех, че двамата можем тайно да я мамим,
докато ти писне от мен, тогава ще се прибера вкъщи.
Не разбирам нещата по този начин.
Така си и мислех.
Знам, че ще ти се стори шокиращо и неморално,
но не виждам какво друго мога да направя.
Обичам те и съм щастлива с теб. Не искам да се разделяме.
Трябва да се съгласиш с предложението ми.
Всъщност не е толкова лошо.
Памела, знам, повече няма да имам такъв шанс в живота си,
но аз… - Не го изпускай!
Недей. Хора, на които се е случило дори само веднъж, са щастливци.
Не можем да се оженим. Трябва да приемем…
Не съм казал, че не може да се оженим.
Ако те обичам толкова, че да мамя жена си заради теб,
тогава мога да я помоля за развод.
За мен вредата е една и съща.
Чуй ме добре, Виктор.
Освен ако не ми забраниш сега, аз ще дойда на Хавай,
по-скоро отколкото си мислиш.
Сигурно те излагам, като те прегръщам тук.
Обичаш ли ме? - Обичам те.
Сигурен си, нали?
Кажи го, само още веднъж.
Обичам те.
Какво да направя днес?
По най-бързия начин се връщаш в Лондон.
Лондон! Мислех си… - Няма друга алтернатива.
Ще ти пиша, или ще ти пратя телеграма.
Кога?
Веднага след като се осведомя.
Добре. Ще чакам.
Господи, колко много те обичам.
Хотел "Шоръм", Вашингтон 23-и ноември 1941 г.
Мисля, че е в Москва. - Как става така, Рода?
Москва, това е на края на света. - Нямам представа, Тами.
Явно Президент Рузвелт много разчита на него.
Предполагам, че има основателна причина.
Това е то флотът. Никой не се съобразява с жените.
Един танц? - С удоволствие.
Би ли ни извинила? - Няма проблем, мила.
Привет, Рода. - Палмър.
Нали ти казах колко малък е Вашингтон.
Може ли да танцуваме?
Съжалявам, Рода. Повече няма да те безпокоя.
Не се дръж така, Палмър.
С удоволствие ще танцувам с теб.
… връща с воле на 28-я метър.
Ралф Хил и Ханк Мейзър, защитниците на Армията
са на 40-я метър в тяхното поле.
Внезапно Уорнър бие силен шут,
връщайки Мейзър на 35-я. Мейзър улавя, подава наляво и…
Това е странично обръщане.
Мейзър е встрани до Хил на 32-я, Хил бяга до страничната линия.
Хил преодолява една, втора схватка. Остана да преодолее само Уорнър.
Военноморски клуб, Манила Филипините
30-и ноември 1941 г.
Повален е на 26-я метър!
Хей, Пъг. - Здрасти, Ред.
Казаха ми, че си бил тук. Ела при нас, имаме маса.
На полувремето. Като едно време, да поседя на тревата.
Прав си. Ще седна при теб.
Мейзър минава в зоната на Флота. Достига 15-я метър, 10-я,
отправя се към еднометровата зона.
Всички на стадиона са на крака, отборът на Армията се скупчва.
Нападателна формация! Ето го и сигналът!
Топката се връща в Уоткинс. Той пробива към центъра.
Тъчдаун за Армията!
Армията води на Флота с шест на нула.
Ще загубим мача, друже. Имат страхотен нападател.
Може старият Пъг да се включи. - Аха.
Дузпа заради ползване на инвалидна количка.
Ти си истинският Саймън Легри, нали, Ред?
Как така? - Който праща "Дяволска риба"
на учение, по средата на мача между Армията и Флота?
Какво има, да не очакваш война? - Прибират се в полунощ.
Ще бъдат на док 2 седмици.
Казаха ми, че си пристигнал тук през Токио.
Точно така. - Какви са последните сведения?
Японците наистина ли замислят нещо?
През юли, когато Рузвелт им врътна кранчето на петрола,
получихме тези тревожни сигнали, но нищо не се случи.
Не знам, Ред. Те са странни хора.
Доколкото разбирам, превъзходството няма значение като опре до битка.
Аз пък знам, че ако дойдат, ще имаме проблеми.
Бойната ни готовност във Филипините е под всякаква критика.
Връща се към 10-я, 15-я, 20-я метър!
Откога е последната вест за Байрон? - Защо?
Не ми се иска, но ще ти го кажа. Твоето хлапе е много безочливо.
Един ден дойде в офиса ми и поиска преместване в Атлантическия Флот.
Командирът му го отхвърлил. Байрон дойде през главата му.
Директно му го казах, Пъг.
Ако не беше твой син, щях да го изритам от офиса си.
Жена му и детето са в Италия, тревожи се.
Сега всички сме далеч от близките си, Пъг.
Виж, опитвам се да прочистя подводничарите
от танкери и разрушители.
Пъг, бих направил всичко за твое дете…
Не го разглеждай така. Байрон е един от всички офицери.
Щом няма как да стане. - Радвам се, че го каза.
Десетия метър, и стига до края! Тъчдаун!
Ред,
семейните му проблеми са много сериозни.
Ако е възможно, прехвърли го.
В този момент, в столицата
японски пратеници се срещат с американски дипломати.
Целта на посещението е иск на Япония
САЩ да възстановят превозите на нефт и скрап
и да признае правото на Япония да управлява Източна Азия.
Ще направя всичко по силите си да постигна успех
в интерес на две страни - Япония и САЩ.
Но преговорите изпадат в патова ситуация.
Америка настоява Япония да спре войната в Китай,
и да се изтегли от азиатския континент.
Междувременно, Имперския Японски флот започва операция.
Само няколко високопоставени офицери знаят накъде отива…
… и защо.
Докато Японските части напредват на изток,
доста по-малка американска част излита от Пърл Харбър
и се насочва на запад.
Адмирал Уилям Холси на самолетоносача "Ентърпрайз"
прекарва 12 изтребителя до Уейк Айлънд,
което реално не е никаква въздушна защита.
Всички пилоти в залата за предварителна!
Какво има? - Старецът иска да ви каже нещо!
Капитанът? - Не, Холси!
Я внимавай, мирно!
Свободно.
Всички го чухте вчера.
Адмиралът ме помоли да ви ги прочета отново.
Бойна заповед номер 1.
"Ентърпрайз" минава в пълна бойна готовност.
По всяко време на денонощието трябва можем да реагираме.
Сега са ни нужни желязна воля и голям кураж.
Подписана от мен. Одобрена от вицеадмирал Уилям Ф. Холси,
командващ Морската авиация. Дата: 30-и ноември 1941 г.
Имам достоверна информация, че някой е казал,
че тази заповед дава картбланш на всеки от вас
да въвлече САЩ в световната война.
Този, който го е казал, ще има ли доблестта да излезе отпред?
Сър.
Името ви?
Лейт. Уорън Хенри, сър.
Мислите, че заповедта ви позволява да въвлечете страната във война?
Добавих, че напълно подкрепям това. - Така значи. И защо?
Какъв сте вие? Кръвожаден убиец?
Мисля, че вече сме въвлечени във войната, адмирале.
Сражаваме се с вързани ръце.
Господа, това подразделение бе снето от разчета преди седмици.
Няма никакви взривни, или запалителни елементи
на борда на "Ентърпрайз", за които да знам.
Освен пианото в каюткомпанията.
Лично аз съм направил това изключение.
И така, по маршрута ни няма да има приятелски плавателни съдове.
Всички са предупредени да не се приближават.
Всички кораби, с които се сблъскаме ще бъдат вражески.
И ако не стреляме първи,
може изобщо да нямаме такъв шанс.
По тази причина,
това подразделение първо ще стреля, а после ще се разправя.
Аз нося отговорност за това.
Въпроси?
Приятен ден.
И успешен лов.
Мирно!
Едно ще му призная. Кораво старче е, а?
Или костелив орех, зависи от случая.
Манила
Това за "Калифорния" беше страхотна новина, татко.
Направо не повярвах, когато мама ми каза.
Какво ново от Натали? - На 15-и лети за Лисабон.
Получих снимка на момченцето. Също като моите бебешки снимки.
Трябва да я видиш. - Нямам търпение.
По дяволите, гадно е да сме разделени.
Ето го Харисън Авеню, татко. - Искаш ли да видим старата къща?
Защо не.
Онази ли е? - Да.
От колко време е необитаема? - Не знам, май отдавна.
Сякаш се е смалила. Помня я като по-голяма.
Виж, това е от кутията червена боя, с която ме замери Уорън.
Петното още стои.
Как ли изглежда отзад.
Погледни, татко.
Помниш ли как седяхме на верандата и ти ме учеше?
Помниш го, а? - Аха.
Не мисля, че споменът е приятен. - След като пропуснах училището.
Някой трябваше да го прави, след инцидента с мен.
Да, но аз не ставах за учител. Майка ти трябваше да се заеме.
Но тя винаги беше заета с нещо.
Извини ме, че понякога съм избухвал, Байрон.
Няма защо. - Понякога плачеше.
Не плака, когато камионът те удари. Никога не си плакал от болка.
Понякога гневният ти глас ужасно ме плашеше.
Всичко е наред. Харесвах уроците с теб.
Разбирах те.
Е, видяхме къщата, да идем да обядваме?
Може да поиграем тенис. Самолетът няма да излети до 18 ч.
Знаеш ли, тези 3 дни в Лисабон с Натали
бяха най-щастливите в живота ми.
Наистина обичах тази къща.
Да, това са несгодите на офицерския живот.
Не можеш да пуснеш корени. Семейството ти е като бурен.
Да вървим.
Май пусна гювеч на стареца.
Мога само да го поздравя за добрата му форма.
Едвам се крепи да не потъне.
Между другото, не спомена ли, че Натали лети за Лисабон на 15-и?
Точно така. - Наближава, нали?
Относно молбата ти за преместване,
няма ли да я оттеглиш, след като се прибират вкъщи?
Моля?! Тя е оттеглена. Отхвърлиха ме.
Какво още искаш? - Мнението ти, Брини.
Ясно ми е, че тя ще се прибере вкъщи с бебето.
Инак бих дезертирал, за да я измъкна от там.
Все още искам да бъда преместен. Искам да съм близо до тях.
Още не съм виждал сина си. - Има и друго нещо.
Ескадрата ти отчаяно се нуждае от персонал.
В най-висока степен на готовност са. - Какво искаш, татко?
Не съм те молил да ползваш връзките си с Тъли, нали?
Радвам се за това. Тъли си затвори очите и те взе в майския курс.
Беше съвсем различно. - Да бе, да.
Признателен съм и на двама ви. Затова синът ми се роди в Италия.
Затова жена ми е на другия край на света.
Да спрем по този въпрос. - Добра идея, татко.
И така,
това е всичко.
Ще се видиш с Джанис и Уорън след няколко дни.
Предай им всичко най-хубаво от мен.
Бурените се разпръскват, а? - Да.
Бурените се разпръскват.
Моля се за Натали и сина ти, Байрон.
Знам, че е така, татко. Благодаря.
Японското посолство, Рим 5-и декември 1941 г.
Натали.
Как си, Хърб? - Много добре.
Извинявай. Познаваш ли Фил Бригс от "Ню Йорк Таймс"?
Хърб Роуз, шеф на местния офис на Парамаунт.
Здравейте. - Забелязах, че говорите японски.
Много впечатляващо.
Няколко години бях в офиса в Токио. Наложи се да го науча.
Щях да ви се обаждам. Може ли да поговорим?
Разбира се.
След малко се връщаме. Извини ни, Фил.
Какво има? - Слушай внимателно, нямам време.
Войната с японците е въпрос на дни, може би и на часове.
Откъде знаеш? - От време на време им правя услуги.
Искам с чичо ти да отидете в Колизеума утре сутрин в 9 ч.
Защо? - Ще получите възможност
да напуснете Италия веднага. - Как?
През Палестина.
Палестина?! Там е по-опасно от Италия.
Не и според Хърб Роуз. - Там е истински ад.
Пустиня, пълна с мухи, араби и болести.
Хайде, Аарон.
Хърбърт тръгва нелегално, нали? Това е рисковано.
В подобна деликатна ситуация
първият принцип е да не даваш повод на властите
да действат против теб.
Спазвай правилата.
Дръж документите си наред, главата наведена,
духът повдигнат и парите в брой.
Това е наша древна мъдрост.
И най-вече, не нарушавай законите.
Сигурна ли си, че Хърбърт каза Колизеума?
Да, Аарон. Да почакаме.
Д-р Аарон Ястров?
Бихте ли ми дали автограф върху книгата ви "Еврейският Иисус"?
От тази снимка ме побиват тръпки. Променил съм се до неузнаваемост.
Явно не е така, щом ви познах по нея.
Аз съм Аврам Рабиновиц. Как сте, г-жо Хенри? Радвам се да ви видя.
Питах г-н Роуз дали са останали американски евреи в Рим.
С изумление научих, че великият писател Аарон Ястров е тук,
с прекрасната си племенница.
Да се поразходим.
Отплаваме от Неапол по време на прилива утре. Идвате ли?
Капитан на кораб ли сте? - Не точно.
Наех плавателен съд. Пътуването няма да е лесно.
Корабчето е старо и малко. Прекарвало е кожи, мазнини, коне.
Мирише малко по-така. Но ще ни закара до там.
Колко ще трае пътуването? - Ще ви кажа честно.
В зависимост от ситуацията, може да стигнем до Турция,
после да продължим по суша през планините в Галилея.
Говорите за незаконно проникване.
Ако така наричате прибирането вкъщи на един евреин.
Но ние не мислим така. - Имам бебе на 2 месеца.
Ще издържи ли пътуването?
Г-жо Хенри, не сте ли чували историите от Полша и Русия?
Ще има определени рискове да изведете бебето си от Европа.
Сигурен съм, че искате да го обмислите.
Г-н Роуз ще ви звънне довечера в 18 ч.
и ще ви попита дали искате билетите за опера.
Отговаряте му с да или не, това ще е решението ви.
Много сме ви благодарни. - За какво?
Работата ми е да прекарвам евреи до Палестина.
Бебето момченце ли е, или момиченце?
Момченце, но е половин евреин.
Няма значение, ще го вземем. Нуждаем се от момчета.
Изморих се. Искам да си ходя.
Той гори.
Мила моя, нищо повече от малка настинка.
Ало? - Натали? Хърб Роуз е.
Чудех се дали искаш онези билети за опера?
Не знам какво да правя. Бебето се разболява.
Хърб, по-добре да изчакаме за следващите билети.
Допускаш грешка, Натали. Представлението ще е последно.
Сигурна ли си?
Сигурна съм.
Ясно. На добър час, хлапе.
7-и декември 1941 г. 5:32 ч. сутринта.
Японският флот се намира на 230 морски мили северно
от остров Уаху.
5 дни по-рано, докато преговорите във Вашингтон още буксуваха,
Японският Имперски съвет достигна до решение -
ако флотилията бъде забелязана от врага преди 6-и декември,
това неминуемо ще доведе до нападение.
И ето, с пукването на зората в тази неделна утрин,
флотилията остава незабелязана.
И докато самолетоносачите се люлеят на вятъра,
остават по-малко от 2 часа
до нападението над американския флот, закотвен…
… на Пърл Харбър.
Пърл Харбър 7:45 ч.
Ана Мей, трябва да ида до магазина на Ягучи. Нямаме яйца.
Да, г-жо. Г-н Уорън прибира ли се днес?
Да. "Ентърпрайз" идва тази сутрин и той ще иска да закуси.
7:54 ч.
Добро утро, г-н Ягучи. Дузина яйца.
Ще ми изберете ли хубав ананас? - Да, г-жо.
Този добре ли е? - Да.
Много самолет. Голям учение.
Погледнете!
Парите ми! Ти не платила!
Парите ми! Парите ми!
7:59 ч.
8:25 ч.
Трябва да са заспали, или да са полудели!
Сигурна ли сте, че е война? Може да е само учение.
Какво учение, за Бога? За толкова глупава ли ме имаш?
Видях сто японски самолета. Може и повече.
Моряци горят и се давят там!
Божичко, Уорън!
Какво се случи, скъпи?
Патрулирахме пред "Ентърпрайз".
Дори не видяхме копелетата, докато шестима не ни удариха откъм слънцето.
Свалиха ме, Джани.
Убиха радиста ми.
8:30 ч.
500 км. източно от остров Уейк
Скъпа моя Памела, още един опит да напиша прословутото писмо.
Вече скъсах две предишни.
В Токио отидох до телеграфната станция и написах следното съобщение:
"Ела". Така и не го изпратих.
Капитане, бихте ли дошъл за минута?
Защо се връщаме, Ед?
Секретно: въздушно нападение на Пърл Харбър. Не е учение.
Мислите ли, че е истинско? - Не бих се изненадал.
Не вярвах, че ще дръзнат. След тази атака ще бъдат разбити.
Надявам се. Какво планираш?
Да се върна на остров Уейк. Свързах се с контролната им кула.
Засега там е спокойно.
Кога и как ще се доберем до Пърл, Ед? - Бог знае, капитане.
Казвам ти, иди в болницата. - Добре съм, скъпа.
Болницата ще е претъпкана. Ще се оправям тук.
Трябва да ида до остров Форд, да видя как е, и да получа самолет.
Не мърдай, скъпи. - Да беше видяла лицата им,
когато слязох от дървото и парашутът се влачеше след мен.
Пълна лудница!
Видях едно красиво китайско момиче,
пресичащо Дилингъм Булевард само по сутиен и розови гащички.
Щеше да забележиш подобно нещо дори ръката ти да липсваше.
Стига.
9:07 ч. Втора вълна на нападението
Моряк, чия е тази лодка? - На капитан Брадбърн, сър.
Лейт. Хенри от "Ентърпрайз", пилот на бомбардировач.
Да, сър? - Японците ме свалиха.
Трябва да намеря самолет, за да продължа да се сражавам.
Би ли ме откарал на остров Форд? - Добре, сър.
Внимавай, скъпи. И да се върнеш. - Разбрано. До скоро виждане.
Вчера, 7-и декември 1941 г.,
дата, която ще бъде позорна,
Съединените американски щати бяха преднамерено нападнати
от военноморските и военновъздушните сили на Японската Империя.
САЩ бяха в мирни отношения с тази нация.
По настояване на Япония,
все още водехме преговори
с правителството и императора им,
в желанието си да опазим мира в Тихоокеанския регион.
Нещо повече, един час след като Японската ескадра удари Уаху,
японският посланик в САЩ и негов колега
донесоха на държавния секретар
формален отговор
на последната нота от Америка.
С доверието в нашите въоръжени сили,
с безкрайната решителност на хората ни,
ние ще постигнем неминуем триумф,
Бог да ни помага.
Моля Конгресът да обяви,
че след тази непредизвикана и подла атака от страна на Япония
в неделя, 7-и декември 1941 г.,
положение на война
между САЩ и Японската Империя.
Дами и господа, за толкова кратко време…
Френетични овации!
За толкова кратко време обръщението на Президента свърши,
то съдържаше не повече от 500 думи.
Г-н Рузвелт напуска сега залата с помощта на кап. Джеймс Рузвелт.
Трябваше да заминем за Палестина.
Не прибързвай, Натали. Той обяви война само на Япония.
Но Япония е част от оста Рим-Берлин-Токио.
Ало? Да.
От Американското посолство. Посланикът иска да говори с теб.
Г-н посланик?
Разбирам.
Смятате ли, че можете да го уредите?
Ще ви бъдем безкрайно благодарни, сър.
Ще стоим и ще чакаме вест от вас.
Благодаря ви.
Е? - Италианците са спрели
всички изходни визи за американци.
Боже мой. - Все още може да се оправим.
Посланикът има връзки в имиграционната служба.
Сигурен е, че ще заобиколят забраната в нашия случай,
и ще можем да отпътуваме на 15-и. - Страхотно.
Само САЩ да не обяви война на Италия и Германия.
В такъв случай…
Заливът Кавите, Филипините 10-и декември 1941 г.
Какво правиш?
По-живо, хайде.
Вдигайте! - По-бавно.
По-бавно!
Чакайте, къде хукнахте? - Спрете, момчета!
Още една фалшива тревога. Какво мислиш?
Имаме само три торпеда. Заповедите са за шест.
Можеш ли да управляваш крана? - Ще опитам.
Ето ги, момчета!
Прикрийте се! - Да, сър.
Да се махаме от тук, сър.
Какво ще правим? - Господи!
Слушайте всички.
Огънят ще се разпространи. Тези торпеда ще избухнат от него.
Ако това стане, цялата ескадра ще се превърне на скрап.
Хансен, иди да доведеш помощ.
Да товарим торпедата, хайде. Размърдайте се!
По-живо, хайде!
Хей, "Дяволска риба"!
Пригответе стълбата, качвам се на борда.
Добре дошли на борда.
Ситуацията е следната. Големи загуби сред закотвените.
"Морски лъв" е обречена. "Морски дракон" още има шанс.
Искам да идете там и да видите как да помогнете.
Хей, "Дяволска риба"! Разрешете да се доближим.
Курсант, ускори!
Кой е този, по дяволите? - Пиърс. Беше работна група.
Капитане, г-н Хенри ме изпрати да ви кажа, че групата му е добре.
Измъкват торпедата от склада.
Значи не са експлодирали? - Да, сър.
Пожарът се разрази в друга посока. Г-н Хенри намери камиони.
Вадим торпеда отвсякъде.
Не мърдай, Пиърс. Идвам при вас. - Да, сър.
Обръщай лодката към Кавите!
Пресвети Боже, сринали са го.
Да се махаме от тук.
Тръгвай, Пиърс! - Да, сър.
Свети Боже! Бре, да му се не види!
Я гледай ти!
Мислех, че сте загинали!
Здравей, Байрон. - Я внимавай, мирно!
Добър ден, сър. - Свободно.
Колко спасихте? - 26, сър.
Трябваше да изчезваме, пожарът наближи.
Браво, бързо решение.
Идеята беше на Хансен, сър. - Кой е Хансен?
Хансен!
На каква длъжност си? - Торпедист първи клас, сър.
Сгреши, моряко. Вече си старши торпедист.
Благодаря сър. - Връщай се на място.
Искам пълен доклад за това. Имена и длъжности на групата ти.
Още нещо.
Все още ли искаш преместване в Атлантическия регион?
Да, сър. - Добре.
Пусни още една молба. Мога да те уверя,
че ще получиш положителна резолюция. - Благодаря, сър.
Прекарай тези неща до Маривелс и докладвай на "Дяволска риба".
Кап. Хобън поема нещата от там. - Слушам, сър.
Така. Пиърс, разкарай ме от тук, синко.
Капитане, наближаваме Хавай.
Първият пилот иска да знае дали желаете да седнете до него.
След няколко минути ще видим флотилията, капитане.
Боже мой, ето ги.
Не мога да разпозная "Калифорния", капитане.
Може да е отплавал.
Капитан първи ранг Виктор Хенри при адмирал Кимъл.
Не очаквате да се срещнете с адмирал Кимъл днес, нали?
Току-що пристигнах да поема командването на "Калифорния".
Извинете.
Капитан първи ранг Виктор Хенри за среща с адмирала.
Ще трябва да чакате цял ден, а може и седмица.
Знаете каква е ситуацията. - Имам пълна представа.
Бихте ли седнал, моля?
Да, г-жо. Непременно.
Адмиралът ще ви приеме веднага, сър. По коридора втората врата вдясно.
Благодаря.
Сър, относно "Калифорния"… - Да, ясно.
Трябваше да смениш Чип Уолърстоун на "Калифорния".
Какви са последиците за кораба?
Не си ли чул? - Не, сър. Идвам направо тук.
Претърпяла е два торпедни удара,
няколко бомби са го уцелили, както и близо до него.
Една бомба пробила палубите и предизвикала голям пожар.
Цялата предна част е наводнена.
По предварителни прогнози
година и половина извън строя. Най-вероятно две.
Всичко това е строго секретно, разбира се.
По-ведро, Пъг. Ще поемеш друг кораб.
Да, сър.
Само че не останаха много годни бойни кораби, адмирале.
Вече не.
Виж сега, Пъг,
цяла година Вашингтон скимтеше за японците,
докато бюрократите даваха наши стоки и оборудване
на руснаците и англичаните.
Нямахме средства дори за регулярните патрули.
Бога ми, не исках да се осланям на армията, но какво можех да сторя?
Така.
Каруцата вече се обърна,
мисля, че е напълно ясно, че Президент Рузвелт
бе твърде заинтересуван от грешния враг,
грешния океан,
грешната война.
Виждам колко сте зает, сър.
Да, имам намерение да свърша едно-две неща.
Беше ми приятно, Пъг. - Благодаря, сър.
Татко! Откъде се обаждаш?
От Пърл. - Ти си тук, в Пърл Харбър?
Тази сутрин пристигнах. - Чудесно!
И Уорън се прибра. След секунда ще ти го дам.
Но първо ми обещай, че ще си с нас през целия ти престой тук.
С удоволствие.
Ето.
Татко. - Как си, сине?
Добре. Като дойдеш, ще ти разкажа всичко.
Знаеш ли за "Калифорния"? - Да.
Много съжалявам, татко.
Виж сега. Като дойдеш тук,
барчето ще бъде отворено и Джани ще е сервирала вечерята.
Страхотно. Ще се видим след малко.
Чао, татко.
Отдавна не сме ви виждали в клуба, г-н Хенри.
Много отдавна, Салас.
Памела, завършвам това писмо в Пърл Харбър.
В Манила с Байрон ходихме до къщата, където някога живеехме.
Спомените ме връхлетяха. Рода, децата…
Бяха най-хубавите дни в живота ми.
Наистина ли ми е писано да започна отначало,
отново да се занимавам с бебета, малки момченца да си играят,
малко момиченце да ме прегръща?
Фактите понякога са по-сурови от мечтите.
В крайна сметка те са ясни за мен.
Аз съм семеен човек. Моногамен съм.
И трябва да водя война.
Казах, че те обичам, Памела. Наистина е така.
Ще те обичам до смъртта си.
Не идвай.
Завинаги твой, Пъг.
11-и декември 1941 г.
Той е абсолютен маниак.
Изключително умен,
убедителен и енергичен, но преди всичко маниак.
Преди не съм го проумявал. Мислех, че се преструва.
Сега пък какво? - Свърши се.
Каза, че американските дипломати ще бъдат извикани
и документите им ще бъдат върнати. - Не съм изненадана от това.
Мусолини трябва да се изкаже. Ще го чуем след около час.
Какъв избор има? - Ще си сипя чаша шери.
Ти искаш ли?
По-добре да запазя разсъдъка си, или каквото е останало от него.
Не се отчайвай, Натали. Имам още един коз.
Помниш ли Енрико Спанели, ватиканският библиотекар?
Ще дойде след малко да ни закара на площад Венеция.
Той познава всички журналисти,
така че ще гледаме Мусолини от сектора за пресата.
Аарон, не искам да водя бебето при онези гадни фашисти.
Очевидно е така, мила моя.
След като сме хванати на тясно,
може да имаме полза от това, нали?
Ако бъде обявена война, той ще ни закара в посолството.
Разбрах, че ще има влак за дипломатите.
Това е шансът ни да се измъкнем.
Защо му се доверяваш?
Натали, знаеш ли, че съм католик?
Моля? Какво имаш предвид? - Значи не знаеш.
Мислех, че просто си била тактична.
Но е напълно вярно.
Сериозно ли говориш?
Това е семейна тайна. На 23 г. станах такъв.
Това никога не бе разкрито.
Страхувам се, че не съм достоен за която и да е религия.
Но навремето, действието ми беше искрено.
Това ли било. Чудех се защо никога не сме говорили за теб.
Разбираемо. Но най-важното е, че все още документите са в мен.
Отец Спанели има копия.
Както виждаш, имаме приятели във Ватикана.
Би било добра застраховка, ако ни потрябва.
Руския фронт
Съчувствам ви, ген. Гудериан.
Ужасно място за танкове.
Успяхте ли да чуете речта на Фюрера?
Как можа да го направи? Рузвелт обяви война само на Япония.
При захода за кацане видях влак с провизии, почти заринат в снега.
Знам. По целия фронт е така.
"Липса на провизии, оскъдна огнева мощ, неочаквано лошо време".
Ужасно!
Това е лудост. Дори зимни униформи нямаме.
Фюрерът смята, че би било лошо за морала на войниците
дори да се намеква, че не успяхме да победим през лятото.
Фюрерът. Бойците ни са страхотни,
но това е отвъд човешките възможности.
Остава да се надяваме, че при руснаците е още по-лошо.
Ето там.
Забелязваш ли тъмночервената грамада вдясно?
Кремъл.
Защо пък да не е луната.
Генерал Гудериан. - Да, полковник.
Обаждане от Берлин за ген. Фон Роон.
Благодаря.
Роон, чухте ли новините?
Да, генерале.
Тук сме много изненадани.
Просто сме смаяни.
Сега Япония трябва да нападне Русия.
Това ще намали напрежението на Московския фронт.
Можем да планираме атака на Владивосток.
Не можем. Япония не е обявила война на Русия.
Фюрерът не разчита на тях.
Това е невъзможно.
Не е за вярване. - Да, но се случва.
Той директно предизвика САЩ.
Но ние нямаме стратегия за война със САЩ.
Трябва веднага да се върнеш в Берлин,
за да съставиш изцяло нова тактика.
Война на два фронта с вероятни големи вражески десанти от запад.
И…
ще докладваш на Халдер.
На Халдер? - Подавам оставка.
Много съм болен.
Простете, генерале. Трябва веднага да се върна в Берлин.
Проблеми.
Междувременно в Рим, след отредения му жребий
от Хитлер с обявяването на война на САЩ,
Мусолини прави обръщение към италианския народ.
Това е ден
на сериозно решение
в италианската история, заради паметните събития,
които ще дадат
нов курс на световната история.
Силите на Стоманения пакт,
фашистка Италия и националсоциалистическа Германия,
сплотени като никога,
от днес се присъединяват на страната на героична Япония
срещу Съединените американски щати.
Тристранният пакт
се превръща във военен съюз,
които обхваща 250 милиона души,
решени на всичко в името на победата.
Страхотните удари
в необятния Тихи океан,
които бяха нанесени на американските войски,
показват колко са подготвени войните от Империята на изгряващото слънце.
Казвам ви,
и ще разберете,
че е привилегия да се сражаваме с тях.
Случи се, мила моя.
Утре Тристранният пакт
ще стане средство за мир между народите.
Италианци!
Вдигнете се,
и бъдете достойни в този исторически час!
Ще победим!
Вече сме на вражеска територия.
Трябва да се върнем в хотела.
В хотела?! Трябва да отидем в посолството!
Много глупаво от моя страна,
но си забравих куфарчето с ръкописа в хотела.
Изобщо не мислех, че ще го направи. Абсолютен идиот!
Незабавно ще ви откарам до хотела.
Чакайте, спрете!
Боже мой! Полиция.
И германци.
Да зарежем ръкописа. Отиваме в посолството.
Вашият ръкопис е много ценен, професоре.
Ако се случи най-лошото, винаги мога да го взема за вас.
Към посолството.
Не може ли да отидем пред портата? - Не, там ще бъде по-зле.
Но ще можем да пресечем онази линия
без проблеми. Да опитаме.
Не опитвайте да пресечете кордона.
Тери Йънг от агенция "ЮПИ" попадна в засада.
Откараха го с полицейска кола. - Да идем във Ватикана?
Ще има ли полза? - Не сега. Не си го и помисляй.
Не съм подготвен. След време мога да уредя нещо.
Но сега би било най-лошото решение. - Натали.
Какво правиш тук? - А ти?
Генераторът на кораба се повреди. Върнахме се за нов.
Здравейте, докторе. Имаме огромен проблем.
Най-добре да дойдете с мен.
Хайде. - Добре.
Неапол, Италия
Съжалявам за условията, Натали. Знам колко е трудно за бебето.
От часове му се гади от зловонието.
Никога повече няма да ям риба.
Още много ли има? - Няколко минути и сме на доковете.
Продължавам да си мисля за онзи дипломатически влак.
Смятам, че този ваш кораб е опасен, но дипломатическият…
Аарон, като искаш, върви на влака, аз няма да ида!
Войници.
Какво карате? - Риба. Отиваме към пристанището.
Само риба? - Да.
Сигурен ли си? - Да, нищо друго.
Идват. - Под чергилото, бързо.
Натали, направи нещо да не плаче.
Достатъчно!
Само от миризмата можеш да свариш рибена чорба.
Преминахме. - Как се справи с бебето, Натали?
Дадох му да вечеря.
Кога отплаваме? Незабавно?
Първо да монтираме това нещо и да го пробваме.
Как се казва корабчето? - Сега се нарича "Спасител".
Под турски флаг. Веднъж да се качите и ще сте в безопасност.
Шефът на пристанището и турският консул имат споразумение.
Качвайте се. Ще ви намерим удобно местенце.
Аарон, започвам да се чувствам като еврейка.
Мен никога не ме е напускало това чувство.
Мислех, че съм се отървал от него.
Явно не съм. Хайде, мила.
Каютите ви са по този коридор. Ще ви ги покажа.
Можете да си отдъхнете, г-жо Хенри. В Турция сме.
Потегляме.
Здрасти, татко. Искаш ли закуска? - Не, Джан.
Все още не съм в час след цялото това пътуване.
От Флота препратиха пощата ти. На масата е.
Благодаря.
Скъпи Пъг,
знам, че е най-лошият начин да научиш това
чрез писмо, когато си далеч от мен.
Знам колко е нечестно.
Любими, ти винаги си имал съмнения,
че не съм искала да бъда съпруга на флотски офицер.
След всичките тези години се оказва, че е така.
Откакто бяхме в Берлин, по време на дългите ти отсъствия,
опознах Палмър Кърби и…
Истината е, че…
Какво има, татко?
Нищо. - Лоши новини от дома?
Кафето пари, изгорих си езика.
Между другото, къде е Уорън? - Отиде на кораба.
Каза, че ще се върне за вечеря.
Но вече не може да сме сигурни за нищо.
Изключително вярно.
Не искаш ли да хапнеш? - Не, не ми се яде.
Не очаквах да съм толкова изморен.
Май ще ида да си полегна малко.
Беше пълна, Джанис. Отворил я, и изпил всичко.
Добре ли е? - Не знам. Направо не е на себе си.
Ами… Четеше си писмата.
Мисля, че някое от тях го разстрои.
Може би трябва да ги прегледаш.
Чу ли вечерните новини? - Не.
Голямо въздушно нападение в Манила. Складове в Кавите са ударени.
Само това съобщиха от Вашингтон.
Радистът на "Ентърпрайз" ми каза, че 2 подводници са бомбардирани.
Една от тях е потопена. - "Дяволска риба"?
За Бога, не.
Може да е грешка.
Може би.
Здрасти, татко. - Добро утро, Джан.
Моят душ ли те събуди? Съжалявам. - Не, не.
Вик обикновено ме буди по това време.
Искаш ли бекон с яйца? - Всъщност, звучи страхотно.
Уорън прибра ли се снощи? - Да, облича се.
Какви са заповедите за деня?
Ще се видя с един стар приятел,
шеф на личен състав за Тихоокеанския регион - Джоко Ларкин.
Да видим дали може да ми измисли някоя длъжност.
Добра идея, татко.
Скъпа.
Той е там.
Добро утро, татко.
Как си? - Не много зле.
Аз ли пресуших бутилката? - До капка.
Помня само първата й половина.
Било е с лечебна цел, татко.
Нещо, като да избиеш клина? - Не си го и помисляй.
Клин клин избива, но последният остава.
Кафето е чудесно. - Избра чуден ден за отмора.
Много новини, нито една добра. - Например?
Хитлер и Мусолини ни обявиха война.
Така ли? Групировката се оформи.
Глупаци, направиха го по-лесно за президента.
Тази ли е най-лошата?
Размазали са Кавите, татко. - Някакви сведения?
Не много. Явно са целели пристанищните сгради.
"Дяволска риба" беше наблизо.
Не исках да ти го казвам, защото е неофициално.
Чух на "Ентърпрайз", че са ударили две подводници.
Едната е била "Дяволска риба".
Има ли оцелели?
Не се съобщава.
Татко…
Чувствам, че Байрон е добре.
Във Флота цари голямо объркване. Може да не е вярно.
Много успокоително, Уорън,
докато не получим достоверна информация.
Ще те видя ли? - Надявам се, някъде през войната.
Имам предвид довечера. - Вероятно не. Отплаваме призори.
Ще ти оставя колата на служебния паркинг.
Защо не се прибереш с нея, като приключиш?
Добре.
И така…
На добър час, Уорън.
И наслука.
Да, сър? - Папката с операции във Филипините.
Слушам, сър.
Заповядайте, сър. - Благодаря.
Подводница "Дяволска риба" потопена.
Има ли нещо нередно, сър?
Няма. Къде е офисът на кап. Ларкин?
Сграда номер 3, сър. - Благодаря.
Къде се загуби, Пъг? Голямо търсене те търсих вчера.
Никакви обаждания, Еймъри.
Радвам се да те видя.
Пъг, съжалявам за "Калифорния".
Щеше да има страхотен командир.
Защо си ме търсил, Джоко?
Адмирал Кимъл ще бъде освободен по негова молба,
както Луи ХVІ се обезглавил, също по негова молба.
На поста ще го наследи адм. Пай.
Адмиралът иска да проведе реорганизация.
Иска те за шеф на оперативния отдел. Чакай малко, Пъг.
Това е голям пробив за човек от нашия випуск.
Не забравяй, че в момента се строят 6 линкора тип Айова,
ще бъдат в строя след 12 до 20 месеца.
Най-страхотните линкори в целия свят.
Един ще бъде за теб.
Джоко, намери ми кораб.
Казвам ти… - Сега! Не през 1943 г.
Пъг, не можеш да откажеш на командващия Флота.
Къде е офисът на адм. Пай? - Сядай долу, копеле.
За Бога, не можеш да играеш футбол и тенис едновременно.
Не мислиш правилно. Сядай.
Всичко наред ли е, Пъг? Изглеждаш малко унил.
Снощи малко прекалих с брендито. - Ти?
Преглъщах загубата на "Калифорния".
Разбирам.
Как е Рода? - Добре.
Така. Имаш син на борда на "Ентърпрайз".
Добре ли е? - Имам и син на "Дяволска риба".
"Дяволска риба"? - Именно.
Съжалявам, Пъг.
"Нортхемптън" евентуално е свободен.
Какво? Бог да те поживи, Джако.
Това е най-тромавото нещо, което ни остана.
Не ми пука, Пъг.
Командир на крайцер е несравнимо с началник на оперативен отдел!
Знаеш го. - Чуй ме, Джоко.
Ровил съм в най-стратегическите документи в целия ни флот.
Аз съм морски артилерист, а ние водим война.
Ако не можеш друго, дай ми ескадра миночистачи.
Искам да бъда в морето!
Разбирам те, Пъг. Много ясно.
Още една препирня с адмирала.
Ще опитам.
В заключение, Рода,
ако наистина смятах, че този развод ще те ощастливи,
бих го понесъл. Това просто ме зашемети,
и мен също като теб.
Знам, че животът, който водехме в последните години
се отрази на брака ни.
В Манила казах на Байрон, че сме станали семейство от бурени.
Ветровете на войната ни пръснаха по целия свят.
Сега се сещам, че същите тези ветрове
започват от спокойна цивилизация.
Ето защо трябва да се опрем на това, което е останало,
най-вече да се обичаме, ние и семейството ни.
Да се обичаме до края.
Това е начинът за мен.
Надявам се, че по-нататък и ти ще го осъзнаеш.
С обич, Пъг.
Това е чудесно, капитане!
Благодаря ви за обаждането, нямате представа какво значи това.
Да. Тъкмо пристигна, капитане.
Да, непременно ще му кажа. Дочуване.
Той е добре, татко! Байрон е добре. Не е била "Дяволска риба".
Сигурна ли си? - Да, кап. Ларкин тъкмо се обади.
Официална информация. "Морски лъв" е потънала.
И още нещо, но не съм сигурна какво имаше предвид кап. Ларкин.
Какво? - Каза да ти предам:
"Твой е."
Само това ли каза? - Да, щял си да разбереш.
Още добри новини? - Може да се каже.
Може би е повод за празнуване. - Може би.
Татко, ако си гладен, оставям ти сандвич в кухнята.
Благодаря, Джанис.
Нали нямаш против да стоиш с Вик? - Разбира се, че не.
Това разпределение на дежурства в Нортхемптън
ще ми отнеме цялата вечер. - Нещо друго, преди да изляза?
Още едно кафе? - Благодаря, Джанис.
Няма да се бавя. Тези срещи на Гражданска защита свършват рано.
Аз съм отговорник сега. - Много добре, Джанис.
Татко,
това пристигна рано сутринта. В суматохата го забравих, прощавай.
Мили, чух по радиото за японското нападение.
Ужасена съм, много се безпокоя за теб.
Страшно ме е срам от онова абсурдно, идиотско писмо.
Моментът беше много неподходящ.
Забрави го, моля те. И ми прости.
Надявам се, че си добре.
Телеграфирай ми.
С обич, Рода.
Е? - Нищо, писмо от Рода.
Ще минеш покрай Уестърн Юнион на път за базата, нали?
Ще пратиш ли телеграма от мое име? - Разбира се.
Какво има?
Защо не завършва с "обич"? - При всички случаи.
Благодаря, Джан. Ти го добави.
Знаеш ли, корабът на Уорън отплава на зазоряване.
Да, знам.
О, Господи,
в този красив и богат свят, защо децата ти не намират
нещо по-добро от това да добиват желязо,
и да го превръщат в огромни машини, с които да се избиват?
Дали защото съсед на Авел е бил Каин?
Дали защото ако враговете ми направят смъртоносни машини,
аз трябва да направя по-добри, или да умра?
Може би порочният кръг този път ще свърши.
А може би не. Може би чак с Второто пришествие.
А може би никога няма да свърши.
Но сега годината е 1941 и аз знам следното:
Докато тупти сърцето на чудовището Хитлер,
светът няма да направи нито крачка към нормално съществуване.
Нищо не ни остава сега, освен да победим във войната.
Превод и субтитри Христо Лишев
Редактор Ивайло Ботев
© 2010 Translator's Heaven http://subs.sab.bz